Franz Hautzinger 
Biografija – kratka verzija

Stranske poti vodijo pogosto k bolj zanimivim, ne vnaprej točno določenim ciljem. Franz Hautzinger je šel po dolgih, ovinkasti stranskih poteh ter pri tem zavil v nemalo slepih ulic, za sabo ima tako leta brez inštrumentalne dejavnosti kot tudi upanja poln nov začetek. Vse to, vse zmage in porazi, ta „zgodba od popolnega dna do ‚individualizma stiske’“, kot jo je sam opisal, so omogočili Franzu Hautzingerju, da je kot glasbenik dozorel do take profilno močne osebnosti, ki je danes zanj značilna. 
Franz Hautzinger je bil rojen 11. marca 1963 v Seewinklu na Gradiščanskem. „Prebuditveni dogodek“ je za mladega trobentača pomenil koncert Hannibala Marvina Petersona v Jazzgalerie Nickelsdorf. Med leti 1981 do 1983 je Franz Hautzinger študiral na jazzovskem oddelku današnje univerze v Gradcu Kunstuniversität Graz, do šestletne popolne prekinitve, v katero je bil prisiljen zaradi ohromelosti ustnic. Leta 1986 se je preselil na Dunaj ter se posvetil od 1989 raziskovanju trobente na samosvoj, neakademski način. Priključil se je krogom Christopha Cecha in Christiana Mühlbacherja, igral v bigbandu „Nouvelle Cuisine“ in v oktetu „Striped Roses“; leta 1993 s saksofonistom Helge Hinteregger posnet, s sampli obogaten CD „Zong of se Boboolink“ je pomenil prvo lastno na CD-ju zapisano umetniško izjavo. Leto 1995 je prineslo skozi desetmesečno prebivanje v Londonu pomembne impulze in kontakte z osebami, kot so Kenny Wheeler, Henry Lowther, John Russell in Steve Noble, pri čemer je spodbude Hautzinger uporabil na zelo različne načine: v orkestru „Regenorchester“, ki so ga zaznamovale različne zasedbe, v kvartetu s Helge Hintereggerjem, Orenom Marshallom und Stevom Noblom, kot tudi v triu „Speakers’ Corner“ s kitaristom Martinom Siewertom in bobnarjem Wolfgangom Reisingerjem. 
Zavestna odločitev, da se odpove elektronskim zvočnim virom ter sledi razvoju digitalne glasbe na trobenti – leta 1997 pridobljeni četrtonski trobenti – sta bili odločilni etapi za nastanek njegovega poživljajočega solo-trobenta CD-ja „Gomberg“ (2000), v okviru katerega je predstavil tisti novi, še neslišani kozmos zvokov, ki ga je bil razvil na svojem inštrumentu. S CD-jem „Gomberg“ se je Hautzinger prebil v ospredje mednarodne improvizacijske avantgarde; sledila so sodelovanja in snemanje CD-jev z glasbeniki, kot so Derek Bailey, veterana „AMM“ Keith Rowe in John Tilbury kot tudi Axel Dörner, Christian Fennesz ali Otomo Yoshihide in Sachiko M. Vstop v svet upočasnjene mikroskopije zvoka in od leta 2003 ponovno odkritje glasbene čutnosti, konfrontacija njegovih zvokov trobente z groovom in melodiko („Regenorchester XI“ in XII) je moč šteti za pomembne razvojne korake. Danes je Franz Hautzinger, ki od leta 1989 poučuje na dunajski Musikuniversität in je od leta 1999 član berlinskega ansambla „Zeitkratzer“ ter komponira po naročilu med drugim za Klangforum Wien, svetovni popotnik, katerega nezamenljiv glasbeni podpis je pojem - med Dunajem in Berlinom, Londonom in Bejrutom, v Tokiu, New Yorku und Chicagu. Franz Hautzinger je pokazal, da je celo v času, v katerem je postmoderna že dolgo stvar preteklosti, možno glasbeni inštrument ponovno odkriti. 

Andreas Felber
Translated by NINA MLAKAR