Franz Hautzinger
Biografi – Kort version

Omveje fører tit til mere spændende mål, fordi de ikke var påtænkte. Franz Hautzinger er gået lange, snoede omveje og er drejet af i ikke så få blindgyder, år uden instrumentalt aktivitet har han ligeså bag sig som en håbefuld nystart. Alt dette, disse sejre og nederlag, denne "historie af totalt styrt til ´nødstandsindividualismen´", som han selv en gang har beskrevet den, lod Franz Hautzinger modne til den profilstærke musikerpersonlighed, som han udgør i dag. 
Født den 11. marts 1963 i Seewinkel i den østrigske provins Burgenland, var en koncert af Hannibal Marvin Peterson i Jazzgalerie Nickelsdorf en "vækkelsesoplevelse" for den unge trompetist. Fra 1981 til 1983 studerede han i jazzafdelingen på Kunstuniversität Graz, indtil en læbelammelse fremtvang en seksårig total-pause som trompetist. Flyttet til Wien i 1986, begyndte han fra 1989 at udforske trompeten på sin egen særprægede, uakademiske vis. 
Han fandt tilknytning til kredsene omkring Christoph Cech og Christian Mühlbacher, spillede i bigbandet „Nouvelle Cuisine“ og i oktetten „Striped Roses“; den i 1993 med saksofonisten Helge Hinteregger indspillede, af sampler-collager prægede CD „Zong of se Boboolink“ betød det første CD-statement på eget ansvar. Året 1995 medførte gennem et timåneders ophold i London vigtige impulser og kontakter bl.a. med Kenny Wheeler, Henry Lowther, John Russell og Steve Noble. Disse stimuleringer forarbejdede Hautzinger på meget forskellig vis: i " Regenorchester" præget af skiftende besætninger, i kvartetten med Helge Hinteregger, Oren Marshall og Steve Noble såvel som i trioen „Speakers’ Corner“ med guitaristen Martin Siewert og trommeslageren Wolfgang Reisinger. 
Den bevidste beslutning at give afkald på elektroniske soundkilder, at følge udviklingen af digital musik ganske vist på trompeten – den i 1997 erhvervede kvarttontrompet -, var afgørende etapper for tilblivelsen af Franz Hautzingers opsigtsvækkende solo-trompet-CD „Gomberg“ (2000), i hvis ramme han præsenterede denne nye, til dato ukendte kosmos af sounds, som han havde udviklet på sit instrument. Med „Gomberg“ positionerede Hautzinger sig på improvisationsavantgardens forreste front; kollaborationer og CD-indspilninger med Derek Bailey, „AMM“-veteranerne Keith Rowe og John Tilbury som Axel Dörner, Christian Fennesz eller Otomo Yoshihide og Sachiko M fulgte. Neddykningen i verden af afskyndet lydmikrosokpi og fra 2003 den lystfulde nyopdagelse af musikalsk sanselighed, konfrontationen af hans trompetsounds med groove og melodik („Regenorchester XI“ og XII) kan ses som vigtige udviklingstrin. I dag er Franz Hautzinger, som siden 1989 underviser på Wiens Musikuniversität, siden 1999 er medlem i det berlinske ensemble „Zeitkratzer“ og modtog kompositionsopdrag bl.a. fra Klangforum Wien, en verdensrejsende, hvis uforvekslelige musikalske signatur er et begreb mellem Wien og Berlin, London og Beirut, Tokio, New York og Chicago. Franz Hautzinger har vist, at man selv i tiderne, hvor postmodernen for længst er historie, kan nyopfinde et instrument. 

Andreas Felber